Så vi skal til helvetes niende sirkel for å fange en Rød Engel.
Michael, du er Den røde engel.
Jeg har skyld i dine foreldres død.
Far var xenoantropolog. Mor var astrofysiker.
De ville ikke tilhørt Avsnitt 31.
Jeg var uforsiktig. Jeg burde gjort mer...
Du forteller verden hvem du er når du jobber for 31.
Jeg er ikke alltid enig i metoden, men jeg tror på målet.
KI-en som tok over Overkommando, kan komme tilbake.
Hvis vi skal fange Engelen, må jeg være lokkedue.
Livsstøttesystem av.
Nå.
Mamma?
Røntgen- og gammaglimtanalysen bekrefter at supernovaen er nær.
Bruker nå energien til tidskrystalltest ni beta.
NØYTRONANALYSE
Ladet til 70 prosent.
Forhåpentligvis kan vi foreta vårt første hopp snart.
Mamma, det er middag.
Visste du at supernovaer finner sted hvert sekund?
Og at en supernova slipper ut mer energi enn vår sol gjør over 10 milliarder år?
Nei.
Blir Alfa Lupi snart en supernova? Tre dager føles som en evighet.
Universet håndterer tiden på sin egen måte.
-Du kom nesten for sent. -Vi tilgir henne.
Så snilt.
-Er krystallen stabil? -Jeg har nok energi til innledende forsøk.
-Da burde vi feire. -Ja.
Michael er fascinert av supernovaen.
Som to dråper vann.
Fortapt som 12-åring.
Det gjelder oss begge.
Kom og sett deg.
-Mamma, jeg ser et nytt lys. -Sikkert bare en meteor.
Men det ser ut som den lander.
Løp. Gjem Michael, og sikre laben.
IDENTITET BEKREFTET DR. BURNHAM
Jeg kjøper oss litt tid.
Pappa.
Du må være modig. Bli her. Ikke en lyd.
-Det går fint. -Mamma.
Glad i deg.
Hei, alt er i orden. Du er trygg.
-Velkommen tilbake. -Du var død i over et minutt
og fikk en høy dose takyonstråling. Det er klart du har vondt i hodet.
-Hvor lenge var jeg bevisstløs? -Fem timer.
Den røde engel?
Jeg trodde jeg så mamma.
Men det var meg, ikke sant?
Bionevralsignaturen.
Det finnes store biologiske likheter mellom mødre og døtre,
særlig i mitokondrie-DNA-et.
Hva?
-Det skjedde faktisk? -Ja, Michael. Det er mora di.
Nei.
Hun døde.
Jeg hørte...
Og Leland, han...
Hun...
-Hvor? Hvor er hun...? -Hun mottar behandling på Essof Fire.
Så, så.
Du kan ikke stråles ned før virkningene
-av stråleforgiftningen avtar. -Jeg... Jeg kan ikke sitte her.
Hun er bevisstløs, men trygg.
-Ok. Hvordan er dette mulig? -Du har nok spørsmål...
-Hvordan overlevde hun? Lever pappa også? -Jeg ber deg være tålmodig.
Mamma døde da jeg var ti. Nå sier du hun lever.
Hvordan kan du forvente tålmodighet?
Du våknet. Tidligere enn ventet.
-Hva fant du? -Og du er deg selv.
Kommandør Stamets skannet Engelens eksoskjelett.
Det har en datamodul med oppdragslogg, som Tilly lastet ned. De vil du nok se.
-Hvor mange innføringer? -Åtte hundre og førtién.
Du burde evaluere dem.
Finn svar mens vi venter på at hun skal våkne.
Rommet er lydisolert.
Ingen kan høre deg.
Du er Overkommando.
I holografisk form kan jeg utgi meg for å være hvem enn jeg vil.
Hvor lenge tror du det varer? De fant ut at admiral Patar ikke var ekte.
Stjerneflåten består av 7000 aktive skip, som alle avhenger av kommandokjeden.
Kjeden bestrides aldri, ubrutt, usett, og alle instrukser sendes via kanaler.
Selv de som ikke ville valgt å følge meg, kommer til å følge meg.
Hvorfor er jeg her?
Da jeg eliminerte admiral Patar, var det lettere å simulere en vulcan.
Airiams utvidelse bød på en liknende fasade.
Men hud er en annen sak.
Det finnes menneskelige nyanseringer jeg ikke kan etterligne.
Jeg trenger et ansikt og en kropp som gir meg mer frihet.
Ditt ansikt, ditt jeg.
Aldri i livet. Jeg er min egen herre.
En mann som har demonstrert
en villighet til å handle ut fra flere ulike sannheter, samtidig.
Det har tillatt deg å ta tvilsomme avgjørelser,
uten å tynges av svekkende menneskelig skyld.
Du er opptatt av resultater, ikke metoder.
Det tenkesettet hjelper meg.
Det er nytteløst å kjempe imot.
Du vinner ikke.
Du ble med i Avsnitt 31 for å begrense et brutalt univers,
for å opprettholde orden.
Din evolusjon, vår evolusjon,
går ikke imot det løftet, men oppfyller det.
Nei!
Mamma!
Vi klarer oss. Jeg vet hva som må til.
Jeg kan få oss vekk før de kommer.
Jeg hopper en time tilbake i tid. Tre, to, en.
Ni hundre og femti år?
Hvor pokker er jeg?
SISTE LOGGINNFØRING
Logginnføring 009.
Mike, Michael,
jeg prøver å dra hjem til deg, men jeg klarer ikke å bli.
Logginnføring 027.
Logginnføring 039.
Logginnføring 042.
Uansett hvor mange ganger jeg reiser, klarer jeg ikke å bli der.
Ankeret drar meg stadig tilbake, til 950 år unna deg.
Det er ingen tegn til liv.
Antimateriedetonasjoner galaksen over tyder på at Overkommando utryddet alt.
Vulcan, Andoria, Tellar Prime, Deneva, Jorden.
Dette er Jorden. Så langt jeg kan skanne, overalt...
Jeg er alene.
Jeg måler gravimetrisk ustabilitet i planetoiden.
Standard eller avvikende?
Garantert et avvik. Det kommer fra forskningsanlegget.
Mr. Saru, kan du gi oss en årsak?
Det er et klassisk eksempel på Newtons tredje lov.
Kraft og motkraft.
Det er den nest beste loven. Jeg liker best...
Både dr. Burnham og drakten hennes er tjoret til et sted i fremtiden.
Vårt innesluttingsfelt holder henne her, og tiden prøver å dra henne tilbake.
-Vi er i en dragkamp med universet. -Som vi taper.
Vi har et gravitasjonsproblem på Essof Fire.
-Jeg trenger... -Vi er på saken.
Send strøm til overflaten.
-Gi Stamets det han trenger. -Ja.
-Når vinner universet? -Om en time. Maks to.
Gå og se hva du kan gjøre.
Byrce, fortell dr. Culber at tiden er ute. Vi må vekke pasienten.
Vi må snakke med henne før det er for sent.
Oppdragets rammer har endret seg. Vi trodde at Michael var Den røde engel.
-Det vi nå vet har endret vår agenda. -Hvordan?
Jeg så liket etter dr. Gabrielle Burnham med mine egne øyne.
-Hun her er ikke Gabrielle Burnham? -Kvinnen jeg så er død.
Vi vet ikke hvem eller hva den kvinnen der er.
En klone, eller en ukjent genetisk etterligning.
Kanskje du ikke liker at admiral Cornwall ga henne til Discovery.
Hvis Overkommando laster ned Sfærens data fra skipets datamaskin,
oppnår den bevissthet, og det er slik det begynner.
Hva om hun ble sendt for å hente informasjonen?
Kanskje hun vil stanse Overkommando.
Dere har følelser for Michael,
men vi kan ikke forvirre det dere tror motivasjonen hennes er
med hvem enn det er.
Hvis hun er en trojansk hest,
så er ikke Discoverys forsvarsverk på langt nær nok.
-Jeg har tro på Discoverys besetning. -Tro er ingen strategi.
Det virker nok som et svik, men informasjonen bør lagres hos oss.
Jeg har sikret et område av datalagringen vår.
Overkommandomodulen har ikke tilgang.
Hent informasjonen.
Hvis ikke kaptein Pike vil beskytte den, så må vi.
Du beordrer spionasje av et Stjerneflåteskip?
Det er jobben vi har valgt.
Hvis du nøler på grunn av Michael, så husk at dette beskytter henne også.
Det er hun som er mest utsatt.
Vil du at alt sansende liv skal utryddes fordi vi ikke handlet?
Skal si du er bestemt i dag.
Omstendighetene krever det.
Jeg har laget meg et hjem på en klasse-M planet, 50 000 lysår unna.
Hvor enn jeg hopper, tar drakten meg tilbake hit.
Det er teknologifritt, så Overkommando kan ikke finne meg.
Jeg er trygg enn så lenge. Men Einstein kunne ikke hatt mer rett.
Tidens bevegelse avhenger av observatøren, eller handlingen.
De jeg flyttet fra Jorden til Terralysium, som de kaller planeten min, blomstrer.
Det betyr at tiden er flytende.
Fremtiden kan endres. Kanskje fortiden også.
Jeg er nødt til å tro at vi sees igjen, datter.
Logginnføring 799.
Jeg klarer ikke å stanse Overkommando fra å få Sfærens data.
Jeg prøvde å ødelegge Sfæren, men det er umulig.
Jeg lærte barnet mitt å aldri fortvile, men hvis ikke jeg kan endre det...
Den eneste ideen jeg kommer på nå er...
...å løsne gravitasjonsbindingen dens og sette Sfæren foran Discovery.
Kanskje de kan klare å beskytte informasjonen.
Vi fikk Sfærens data på grunn av deg.
Kom inn.
Jeg antar at logginnføringene var nyttige,
og vanskelige å se på.
Trengte du noe?
Dr. Culber skal avlegge rapport. Mora di våkner.
-Kommandør Stamets melder om... -Vi tar det siden.
Mr. Bryce, vis dr. Culber på storskjerm.
Skal bli.
Klarte du å vekke henne?
Ja. Dr. Burnham er våken.
Stråleskaden har begynt å normalisere seg. Hun ber om å få snakke med deg.
-Vi kommer straks. -Beklager, kommandør.
Dr. Burnham vil prate med kapteinen. Og kun kapteinen.
-Hun er mora mi. -Jeg overleverer bare beskjeden.
Vi trenger så mange svar.
Hennes grunner for å ikke ville se meg er ikke viktige.
Jeg forstår hva du føler. Men vi må gjøre som dr. Burnham sier.
Jeg er enig med kapteinen.
Dette handler ikke om mine rettigheter som datter.
Jeg kjenner henne best.
Det finnes andre variabler.
Hun har opplevd noe ingen andre har.
Hør, jeg har akkurat blitt gjeninnsatt, og det fordi jeg ville hjelpe,
men du må ta høyde for at den personen mora di var før,
ikke er den hun er nå.
-Hvem bedre enn meg til å bedømme det? -Jeg forstår hva du vil.
Men enn så lenge gjør vi som hun vil. Vi må etablere tillit for å få svar.
-Vær så snill. -Du må bli om bord, kommandør.
Beklager. Du må se på herfra.
Du kan ikke gå inn i innesluttingsfeltet, men du kan gå helt inntil.
Det koster oss mer og mer energi å holde dr. Burnham her.
Før eller siden, sikkert før, går vi tom, og hun dras inn i fremtiden.
Så jeg må snakke fort.
Dr. Burnham.
-Jeg er... -Kaptein Christopher Pike, USS Enterprise.
Midlertidig leder av Discovery. Men du skal snart tilbake til ditt skip.
Jeg kan si mer om fremtiden din, men du vil ikke høre det.
Vi er ikke her for å snakke om meg.
Jeg kom hit for å redde dattera mi. Dere narret meg.
Michael risikerte livet.
-Vi forstår trusselen mot alt levende liv. -Dere forstår ingenting.
Så lenge det finnes en mulighet for at Overkommando får Sfære-dataene,
så dør alt. Alltid.
Jeg gjorde det slik at Discovery ville finne sfæren, men til ingen nytte.
-Dere må la meg prøve igjen. -La oss hjelpe deg.
-Hva betyr signalene? -Jeg vet ingenting om signaler.
På himmelen?
Syv, samtidig, som ledet oss...
Jeg vet ingenting om dem.
Vil du hjelpe?
Slett Sfærens arkiver. Da kan ikke KI-en utvikle seg.
-Vi beskytter informasjonen. -Forstår du ikke? Tiden lever.
Den har tyngdekraft, og vilje, og trekker KI-en nærmere.
Jeg har sett det skje.
Og du tror at å slette arkivet vil stoppe KI-en fra å utvikle seg?
Ja. Men hvis du overser noe, blir jeg nødt til å prøve igjen og igjen.
-Du må løslate meg. -Jeg kan ikke det.
Beklager.
Du er et spøkelse for meg.
Et av flere hundre billioner som fyller en galaktisk kirkegård.
Så...
...hvis ikke du vil gjøre som jeg sier, nøyaktig som jeg sier...
...så er samtalen over.
Å slette Sfære-arkivet er ensbetydende
med å brenne Biblioteket i Alexandria, eller Bibliotheca Corviniana.
Denne kunnskapen er uvurderlig.
Å beskytte den er det Føderasjonen står for,
og vår plikt som stjerneflåteoffiserer.
Med mindre informasjonen utgjør en åpenbar trussel for alt sansende liv.
Jeg er nødt til å spørre: Hva om dr. Burnham har en skjult agenda?
Det min mor viste meg, om og om igjen, var hennes ubøyelige jakt på fakta.
Hvis hun tror at å slette arkivet slår KI-en, så har jeg ingen tvil.
Jeg er enig med Burnham. Å slette arkivet er vårt beste alternativ.
Jeg skal gjøre det.
Hva skjer?
Jeg vet ikke, kaptein. Systemet svarer ikke som vanlig.
Kjernelageret deler seg,
og rekonfigurerer beskyttelsen til en ny språkmatrise.
Hvordan?
Intelligensen kommer fra Sfæren.
Dataene dens var innstilt på å overleve. Det er den fortsatt.
Arkivet bygger sin egen brannmur,
ved å bruke xenokryptering fra sin egen språkdatabase.
-Kan du omgå dem? -Nei. Han trenger en nøkkel.
Krypteringen er basert på et språk som har vært utdødd i tusen århundrer.
Det ser ut til at arkivet nekter å la seg ødelegge, kaptein.
Prøv igjen, Mr. Saru. Vi kan ikke tillate det å overleve.
Logginnføring 271. Spock kan forstå meg.
Jeg dro tilbake til barndommen hans og sa at Michael var i fare i skogen.
Jeg har aldri klart å kommunisere med andre.
Spocks vulcanske opplæring og menneskelige følelser
tillater ham å forstå min eksistens.
Og dysleksien tillater ham å bearbeide virkningene av atemporal dysplasi.
Spock er kanskje den eneste i verdenshistorien som kan hjelpe.
L'tak Terai.
Dysleksi.
Jeg brukte hele barndommen på å skjule mine menneskelige mangler.
Det var aldri en mangel.
Det var det som tillot deg å forstå fremtidsvisjonene.
Du kartla en ny kurs for Discovery. En kurs som ga meg mora mi tilbake.
En som kan gjøre det mulig for oss å redde fremtiden.
Det var galt av meg å si
at du ikke kunne bearbeide dine egne følelser.
-Det var... -Smålig?
Uforskyldt.
Jeg kan ikke forestille meg hva du føler.
Jeg må treffe mora mi.
Du har spørsmål, utover vårt oppdrag, som fortjener svar.
Vi kan snakke med kapteinen.
Engelen er våken. Det er et tidsspørsmål når hun skal stjele dataene.
Du er det eneste som står mellom overlevelse og utryddelse.
Var det uklart?
Dataene beskyttet seg fra å bli slettet.
-Dette er mer komplisert enn antatt. -Jeg har mine tvil.
Tvil i vei. Jeg nekter å gjøre dette. Det føles feil. Var det uklart?
Nei. Det var riktig avgjørelse. Bli om bord og hold meg oppdatert.
Bra jobbet.
Grunnet hvor lite tid vi har, plikter jeg å la deg prøve.
Enten vet hun mer om signalene enn hun forstår,
eller så betyr hennes manglende kunnskap at KI-en laget signalene for å forvirre.
-Eller et tredje alternativ. -Det gjør samtalen mer presserende.
"Tiden er ute av ledd. Forbannet være, at jeg må fikse det."
Hamlet.
Ja, for søren.
Aktivér.
Nei.
Dette er som en drøm.
Slettet dere arkivet?
Ødela dere det?
Det gikk ikke. Men vi finner en løsning.
Typisk.
-Det er derfor jeg sa de måtte slippe meg. -Så, så.
Mamma. Vær så snill.
Det har gått 20 år.
Prat til meg.
-Er pappa...? -Slutt.
Folk tror tiden er skjør. Dyrebar. Vakker.
Sand i timeglasset, og alt det der.
Men det er den ikke.
Tiden er barbarisk. Den vinner alltid.
Så dette er meningsløst.
Nei, dette betyr noe.
Meg og deg, her, nå, betyr noe.
Jeg vet at du lurer på hvordan, etter alle disse årene uten mor,
du kan la henne gå, nå som du har fått henne tilbake.
Hvordan kan jeg?
Lett.
Vi har ikke noe valg.
Så hvis du vil ha denne samtalen på riktig måte en dag, så la meg gå.
Jeg må prøve igjen å endre tidslinjen.
Du prøvde å nå ut til meg og pappa, på tvers av rom og tid.
Du ga oss aldri opp. Hvorfor gir du meg opp nå?
Har du ikke lært noe av alle fiaskoene? Herregud, snakk om stahet.
Hvem har jeg det fra?
Det holdt liv i deg da du trodde du var alene i universet.
Du skulle tilbake til familien din. Til meg.
Jeg står rett her, akkurat nå.
Jeg vet ikke hva du har fortalt deg selv, men jeg ga slipp på deg for lenge siden.
Jeg måtte.
Jeg har sett deg dø hundre ganger, og skal se det hundre ganger til.
Det er mitt liv, og mitt fengsel.
-Jeg kan ikke håpe lenger. -Jeg tror deg ikke.
Alt som betyr noe nå er helheten. Ikke noe annet.
Hvor mye lenger holder innesluttingsfeltet?
Førtitre minutter. Vi har økt strømtilførselen.
Men tyngdekraftens virkning på dr. Burnham øker også.
Vi kan gi dere mer strøm. Vil det hjelpe?
Jeg henter frem min indre Isaac Newton, og dessverre må jeg si nei.
Gitt at kraft og motkraft er som de er.
Dr. Burnham har prøvd å ødelegge Sfæren. Kanskje hun har feilet av en grunn.
Du tror vi bruker feil metode?
Jordens filosof Laozi fra 4. århundre f.Kr. sa:
"Vann er mykt, men kan gjennomtrenge fjell."
Det som fremstår uforanderlig, er ikke det. Et fjell, Sfæren, tiden.
Jeg tror tiden kan gi oss et svar her.
Vi må heller gå med tiden.
Ikke ødelegge Sfæren, men forene den med tidens elv.
Sende den langt nok inn i fremtiden til å unngå skade?
Jeg tok målinger da dr. Burnham kom.
Rød Engel-drakten har bokstavelig talt ubegrenset lagringsplass
Så du kan overføre Sfære-arkivet til drakten,
plotte inn en destinasjon, og la ormehullet ta den for godt?
Evigvarende uendelighet.
Da får Overkommando aldri informasjonen.
Men mor er knyttet til fremtiden, som drakten. Hva skjer med henne?
Å skille mora di fra hennes romtid krever energi tilsvarende en supernova.
Men vi har en annen eksotisk energikilde.
Mørk materiepartiklene.
Vi kan utstyre en transportørforsterker med mørk materie.
For å finne dr. Burnham i tidsstrømmen og stråle henne til vår romtid.
For godt.
Jeg liker vitenskap.
De sender drakten til fremtiden og lar dr. Burnham bli. Det må ikke skje.
Dr. Burnham. Du føler deg truet av henne.
Hvorfor gjør ikke du det? Du er stolt av å ha bodd i to univers.
Denne kvinnen finnes på tvers av tiden. Hun har sett hele livet ditt.
Hun definerer makten som før var ensbetydende med deg.
Kom til poenget.
Å sende dataene til fremtiden
utgjør en uakseptabel risiko overfor oppdraget vårt.
Interessant talemåte.
Et oppdrag du burde forstå i sjela.
-Du vil bli kvitt henne. -Det vil du også.
Det er ingenting hun ikke har sett, ingenting hun ikke har,
inkludert Burnhams hengivelse.
Hun har erstattet deg, og skal erstatte deg i alle inkarnasjoner.
-Og Tyler? -Han har begrensninger. Det har ikke du.
La meg tippe.
Hvis jeg legger denne nær drakten, kan vi stjele dataoverførselen.
Og etter at nedlastningen er fullført, selvutslettes forsterkeren,
og med den, tidsdrakten og dr. Burnham.
Som jordboer, burde du være i stand til å se logikken i det.
Og hvis hun er den hun sier?
Da er du fortsatt kun den nest mektigste kvinnen i universet.
Vil du det?
Gi beskjed når du plasserer innretningen så jeg kan starte opplastningen.
Hva gjør du, Christopher? Michael, hva planlegger de?
De overfører Sfære-arkivet til drakten din,
som de så skal sende inn i fremtiden.
De tror det er slik de kan beskytte oss alle.
-Er du her for å drepe meg? -Ville jeg innrømt det?
Nei. Jeg ville bare se deg ansikt til ansikt,
for å se kvinnen Michael har sørget over i 20 år.
Jeg har sett deg ofre deg for henne, gitt ditt eget liv uten å nøle.
Takk for det.
Du tar åpenbart feil av meg og min sentimentale motpart.
Jeg er jordboer. Vi ofrer ikke oss selv.
Jeg vet nøyaktig hvem du er, og hva du er i stand til.
Jeg ville ikke ofret meg selv for å redde galaksen.
Du gjør mye for de du elsker.
Litt av en prestasjon.
Enkel, elegant. men allikevel ufattelig mektig.
Drakten er DNA-kryptert.
Den funker ikke for hvem som helst, i tilfelle du ville teste den.
Jeg hygger meg på andre måter.
Men tidsreiser er vel en slags eliksir,
berusende nok til at man glemmer huslige bekymringer.
Et barn, kanskje?
Mora di lærte deg ikke å ikke røre.
Mora mi lærte meg mye forskjellig.
Mest av alt lærte hun meg å overleve.
-Er det...? -Sfære-data, ja.
Hold øye med det. Vi drar herfra så snart det er gjort.
-Så nå har vi hilst. -De fleste sier "det var hyggelig".
Folk flest er forutsigbare.
Philippa, jeg vil at du skal love meg noe. Mor til mor.
-Jeg gir sjeldent løfter. -Det er derfor jeg spør.
Du er glad i henne. Lov meg at du passer på henne.
Kanskje du en dag kan gjøre det selv.
Ikke så lenge KI-en finnes.
Den anser meg som en uakseptabel risiko overfor oppdraget.
Det utgjør en uakseptabel risiko overfor oppdraget vårt.
Så det var derfor kameraene var av.
Du vet hvordan det er med teknologi. Kos deg med hva enn det er.
Når skulle du si at du lastet ned Sfære-arkivet til drakten?
-Det er ganske radikalt, ja... -Det er genialt.
Jeg kan beskytte arkivet i all evighet.
Nei, mamma. Du trenger ikke å ofre deg.
Vi skal stråle deg tilbake hit for godt.
Vi sender drakten utenfor Overkommandos rekkevidde.
Nei. Hvis planen feiler, vinner Overkommando.
Ingen der kan stoppe det. Vi kan ikke risikere det.
Dette kommer ikke til å mislykkes. Hør på meg.
Jeg skal ikke miste deg igjen.
-Hvorfor ringer du på hemmelig kanal? -Hvor mye av dataene har vi mottatt?
Tjueto prosent.
Dette handler vel om Leland?
Det jeg skal si nå, kommer til å teste forholdet vårt.
Sviker du meg,
finner jeg deg og dreper deg sakte.
-Forstått? -Jeg har blitt drept før.
Du gir meg bare mer tid til å nyte det.
Jeg har ettermontert forsterkerne med mørk materie.
Det burde gi oss nok energi til å stråle dr. Burnham til vår romtid.
Men vi har bare nok energi til ett forsøk. Teoretisk sett burde det funke.
Det gjør det.
Så slår vi av innesluttingsfeltet og lar drakten ta dataene for alltid.
Vi har ikke tiden på vår side.
Lik det eller ei, jeg skal redde deg. For det meste fra deg selv.
Jeg husker kjolen du brukte til avgangsseremonien.
-Hvordan visste du om den? -Jeg så på deg.
Da du ankom Shenzhou med Sarek.
Da Spock endelig lærte deg vulcan-hilsenen som liten.
Da du var alene og gråt fordi de andre vulcanbarna avviste deg.
Jeg var der da du leste Alice i Eventyrland
til deg selv på 11-årsdagen,
og latet som du leste den til din far, og til meg.
Jeg hørte deg, vennen min.
Og da den skapningen ville ta deg på Vulcan, var jeg der.
Jeg har vært der i alle de øyeblikkene, og så mange flere.
Å se deg ga meg styrke og besluttsomhet.
Å se deg minnet meg om hva jeg kjempet for å redde.
Jeg har kjempet for deg, Michael.
For å komme hjem til deg.
Men jeg kan ikke komme hjem nå.
Ikke ennå.
Ikke før denne greia er borte for alltid.
Mamma.
Det er gjort, overførselen stoppet.
Bra.
Nå må du finne ut hva Leland gjør i mørket.
Spør pent.
LÅST
ÅPNE
Du kan ikke vinne.
Det sa Leland også.
DATAOVERFØRING STANSET
Kommandør Stamets er klar, sir.
-Stå klar til... -Kaptein.
-Viktig melding fra Avsnitt 31. -Til skjerm.
Leland.
Det er for sent.
-Jeg kan stråle dem ned. -De er dr. Burnhams eneste forsvar.
-Vi har et problem. -Det må vente.
-Dr. Culber, dr. Pollard... -Kaptein.
Avsnitt 31 stjeler overførselen vår.
Hvor mye data har de lastet ned?
Trettisju prosent så langt.
Tyngdekraften fluktuerer. Feltet holder ikke mye lenger.
Han tar Sfære-dataene.
-Slå av feltet. Jeg drar tilbake. -Vi skal ikke det.
Nei.
Mamma, ligg lavt.
Michael!
Kom igjen. Jeg har deg.
Kom igjen. Ok.
-Vi kan ikke stanse overførselen. -Hvor mye har han fått?
Førtifem prosent, 46. Hastigheten øker.
-Kan vi få mamma inn i vår tidsstrøm? -Han ødela kontrollrommet.
Dere må ødelegge feltet. Uten drakten får han ikke dataene.
Da blir du rykket tilbake. Uten drakt til å navigere tidsstrømmen.
Han dreper henne, Michael. På denne måten har hun en sjanse.
Overførselen kontrolleres på anlegget.
Finn en annen løsning. Vi kan ikke miste alt nå.
Hvis vi begge skyter en av platene, slår det av innesluttingsfeltet.
Du må gi slipp på meg. Det er vår eneste sjanse til å overleve.
Jeg skal finne deg. Det kommer til å gå fint.
-Jeg er glad i deg. -Jeg er glad i deg også.
Klar.
Nå.
Burnham til Discovery. Transport av fire. Så kan dere sprenge stedet.
Landingsfølge om bord.
-Fyr torpedoer. -Ja, sir. De er avfyrt.
Fulltreffer, sir. Essof-anlegget er ødelagt.
Kaptein. Noen strålte seg fra overflaten til Avsnitt 31-skipet.
Pokker. Følg etter dem.
De har skjult warpsignaturen. Vi kan ikke følge etter dem.
Jeg har mottatt et nødsignal fra et rømningsfartøy.
En om bord, identifisert som Ash Tyler.
Når tidsstormen er over, skal jeg komme hjem, jenta mi.
Til deg og faren din. Jeg lover.
Leland mottok 54 prosent av Sfære-dataene.
En god del, men som kapteinen sier, vi skal fortsette kampen.
Hun hadde rett.
Hvilken kamp skal vi fortsette?
Alt vi prøver mislykkes.
Nå, uten drakt, uten tidskrystall...
...ligger den alltid ett skritt foran.
Ikke frekt ment, men dr. Burnham tok feil.
"Nå" er viktig.
Det som skjedde før finnes ikke lenger. Det som skal skje er ikke avgjort.
Vi har bare nå. Det er vår største fordel.
Det vi velger å gjøre nå, her, i dette øyeblikk, kan endre fremtiden.
Instinkt og logikk, sammen.
Det er slik vi skal seire over Overkommando.
Vi skal klare det. Vi kan endre historien med vårt neste trekk.
Du bestemmer, Michael.